Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Рокси ми даде наистина ценен подарък.
Сега мога да прекрача прага на света. Вече не съм сам.
От тук започва моят живот.
Най-сетне мога да продължа.
Добре!
Ей! Безсрамник!
Татко, майко!
Може ли да си играя навън? - Навън ли? Да, разбира се.
Скъпи, Руди сам ще отиде!
Бях се притеснил, че се е разболял нещо. Как лети времето само.
Точно така.
За това ли сте се притеснявали? - Все пак никога не си се разплаквал.
Така ли? Все пак станах здрав и красив син.
Притесняваш ме в случаите, в които не се държиш като дете.
Не искаш ли синът ти да е здравомислещ?
Не че се оплаквам, но...
Можеш да поискаш да стана
най-достойният за наследството на Грейрат.
Щом това искаш, но първо доведи една или две приятелки.
Добре тогава. Ще търся жени, които да са като мама.
Милият ми той!
Бъди мил с хората.
Силата на мъжа не е в това да тормози другите.
Знам, тате.
Силата на мъжа е да се фука пред мацките, нали?
Точно така. Не! Не говорех за това.
Шегувам се.
Тя е за защита на слабите, нали? - Да, точно така.
Добре тогава, аз тръгвам! - Пази се!
Превръща се в добро момче.
Иска ми се да се държа повече като баща.
Здравей! - Здравейте!
Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Вече съм добре. Външният свят не ме плаши.
Благодарение на Рокси. Ще пазя нейната свещена реликва.
Махай се от селото, демон такъв!
Връщай се на континента на демоните! - Да те няма!
Изчезвай, демоне! - Къш оттук!
Колко гадно. Това си е тормоз.
Престанете!
Какво стана?
Трима на един сте и го тормозите? Нямате ли срам?
Къде си мислиш, че гледаш? - Това е синът на рицаря. Уцелете го!
Голяма работа дори и да ме уцелят.
Откъде взе тази вода?
Толкова е глупаво. Да си ходим.
Добре ли си?
Каква изненада. Шокиращо красив е.
Бас ловя, че перверзните лелки ще се разтопят.
Да, добре съм.
Наведи се за малко.
Предполагам прави това, което хората му кажат.
Сигурно и на перверзните дъртаци също.
Затвори си очите.
Измий си дрехите като се прибереш.
Ето, готов си. - Благодаря.
Никога не се доближавай
до някой, който има емералдово зелена коса и скъпоценен камък на челото!
Челото му е голямо и чисто.
Добре, в безопасност съм. Той не е опасен Сюпърт.
Почакай, тези уши да не са...
Нали знаеш, че тези деца няма да спрат, докато не им отвърнеш.
На теб не ти пречи как изглеждам, нали?
Учителката ми беше демон. И ти ли си?
Не знам. Татко казва, че не съм.
Не знаел? На тази възраст може и да е така.
Баща ми е полуелф.
Знаех си!
В този свят има и елфи.
Но моята коса е различна от тази на татко и мама.
Какво ти стана?
Няма, няма.
Звучи сякаш семейната им ситуация е оплетена.
И все пак отнесе една торба кал, само заради цвета на косата си?
Само като си го помисля ми се гади.
Защо ми помагаш?
Баща ми казва - "бъди приятел на онеправданите".
Но хората могат да те прокудят.
Ако се случи това, ще си играя с теб.
От днес сме приятели.
Да не си зает с нещо вкъщи?
Не съм!
Няма лошо.
С тази осанка някой ден всички момичета ще са негови.
Ако се мотая с него и аз може да намажа нещо.
Като се замисля, не те попитах за името ти.
Аз се казвам Рудеус. Ами ти?
Силфи...
Силфи? Какво хубаво име. Звучи като на дух на вятъра.
Така е.
На какво искаш да играем? - Не знам. Не съм играл с приятели.
Най-вероятно не е имал никакви. Горкичкият той.
Както и аз.
Научи ме на онова нещо от по-рано. - На кое?
Където махна с ръка и потече вряща вода
или когато направи топъл вятър. - Това ли било.
Мога ли и аз да го направя?
Ако научиш мантрата, ще можеш.
Вероятно. - Мантра ли?
Имаш ли желание?
Да.
Добре! Имам още време. Да започваме.
Прибрах се.
Какво има татко?
Знаеш ли защо съм гневен?
Защо ли?
Заради гащичките. Така де свещената реликва на Рокси ли?
Не знам. - Разбрах,
че си ударил малкия Сомал.
Не е каквото изглежда.
Чакай, кога точно?
За днес ли говориш? - Точно така.
Така ли било?
Сигурно е онзи, който тормозеше Силфи.
Татко, не знам какво си чул, но...
Грешка!
Когато направиш нещо лошо се извиняваш!
Разхождах се и чух крясъци... - Достатъчно извинения!
Изглежда няма да ме изслуша, след като е чул тази лъжа.
Какъв е този поглед?
Можех просто да се извиня,
но това нямаше да успокои Паул.
Защо не казваш нищо?
Защото ще кажеш, че се оправдавам, ако го направя.
Какво?
Викаш и се караш на детето си да се извини без да е казало и дума.
Ще ми се да се разберем като възрастни.
Руди!
Татко,
до сега правех всичко, за да съм добро дете.
Това е друга тема. - Не, не е.
Трудех се много, за да заслужа доверието ти.
Не стига, че ми крещиш, но ме и удари, без да ми дадеш шанс да се защитя.
Но малкия Сомал беше ударен...
Дори и раните му да са мое дело, няма да му се извиня.
Чакай малко, какво се е случило? - Не каза ли да не се оправдавам?
Не се притеснявай, татко.
Другият път като видя три деца,
тормозещи безпомощно, дете ще ги подмина.
Даже ще се присъединя, за да сме четирима на един.
Ако ме питат тогава ще кажа, че това е начинът на семейство Грейрат.
А после ще порасна, ще си тръгна
и никога повече няма да се наричам Грейрат.
Ще съм засрамен от семейство като това.
По-добре да приключваме, Паул.
Прекарал съм 20 години в превръщане на непечеливши спорове в печеливши.
И в момента съм в пълното си право.
Нямаш никакви шансове.
Съжалявам.
Бях несправедлив.
Разкажи ми.
Прибрах се. - Добре дошъл, Руди.
Забавлява ли се? - Имам си нов приятел.
Браво! Колко хубаво.
Как се стекоха така нещата?
Сомал беше насинен.
Виж само!
Рудеус винаги се е държал като голям.
Почти ми олекна, че е направил нещо детинско.
Обаче Рудеус на тези години е воден маг от свещено ниво.
Затова реших да съм малко по-строг с него.
Защо нещата се завъртяха така?
Кой съм аз, че да кажа - "мъжът трябва да пази по-слабите"?
Какво има? Изглеждаш тъжен.
Имах малка караница с Руди.
Необичайно за вас.
Ако му бях казал да си тръгне, най-вероятно щеше да го направи.
Просто така. - Както ти ли?
Така и не му се извиних,
ала се чудя дали баща ми се е почувствал по същия начин.
Ех, че лято!
Дечурлигата така и не си научиха урока да не ме следват,
но успях да ги отуча.
И всеки път, щом майките им дойдат,
започвам да си мисля, че са повече заради баща ми, отколкото заради децата си.
Използват собствената си рожба като извинение.
Пълен абсурд.
Каква жега само. Твърде топло е.
Прости ми. Дълго ли ме чака?
Не, тъкмо пристигнах!
Ама друг път.
Успях!
Магическата й сила се увеличи многократно само за шест месеца.
Явно хипотезата ми е била вярна.
Не трябва да се вярва на всичко в книгите.
Направи онова с кипящата вода! - Онова ли?
Призоваваш първо вода, след което огън.
Защо не казваш нищо?
За заклинанието без мантра ли? Може и да ти е трудно.
Научи ме.
Дали ще стане така?
Добре.
Нали, когато правиш заклинание,
усещаш как маната се събира във върха на пръстите ти?
Да.
Запомни заклинанието без да го казваш, след което го призови с върха на пръстите ти.
Това се прави, пробвай сега ти. Започни с нещо лесничко.
Добре!
Трудно е да научиш нещо само чрез чувство.
Дори и Рокси не успя.
Може би заклинанията без мантра са специални.
По-скоро се надявам да са.
Все пак бях призован в друг свят. Твърде много ли искам?
Успях! Успях, Руди!
Успях! Успях! - Силф!
Направих го!
Почакай ме, Силф!
Силф!
Красив е. Мога да го кажа дори като мъж.
Да му се не види, ревнувам.
Сега като се замисля, когато бях малък, имах приятелка.
Ала наскоро разбрах, че се е омъжила.
Каква загуба.
Мога да нарека само трима хора приятели от детството.
Силф, побързай!
Прибрах се. - Добре дошли, млади господарю.
И приятел?
Здравейте.
Банята е готова.
Благодаря ти.
Силф, оттук.
Добре.
Готово е.
Какво има?
Ще настинеш, ако не побързаш.
Добре. - Хайде, вдигни ръце.
Добре.
Достатъчно възрастен съм, че да го направя.
От какво толкова се срамуваш? Сваляй гащите.
Не искам! - Хайде, иначе ще настинеш.
Престани!
Съчувствам ти.
И аз имах малко пишле, на което хората се смееха.
Няма да ти се смея.
Не е това. Недей!
Толкова ли странно ти изглежда?
Не е честно само аз да съм гол!
Добре, както решиш.
Но после се преоблечи. - Добре.
Да, ама не!
Пипнах те!
В този миг станах свидетел
не на малко пишле.
Ала не беше и голямо.
Това, което беше там
е нещото, което ме възпря.
В стария ми живот само си фантазирах за подобни неща,
докато славно лъсках меча, забърсвайки го в кърпички.
И точно това нещо беше там. Той беше тя. И имаше прасковка.
Защо го направи?
Съжалявам.
Ще се въздържа от мъмрене. Няма да направя същата грешка.
Кажи ми защо го направи.
Бяхме мокри и помислих, че ще настине.
Но тя ти отказа, нали? - Да, прости ми.
Е, нормално е да проявяваш интерес на тази възраст,
но никога не насилвай някого.
Да, съжалявам.
Повече няма да го правя.
Извини й се на Силфиет, не на мен. Разбра ли?
Силфиет?
Тя дали ще ми прости?
Не се цупи.
Извиниш ли й се от сърце, ще ти прости.
Разбирам чувството да те отхвърлят.
Мъжете в семейството сме женкари. Нормално е и ти да си.
Но все пак синко, ти си умно момче.
Ще се възползваш добре от този неуспех.
Обнадеждаваш и ме притесняваш едновременно.
Съжалявам, Силфиет!
Беше с къса коса, затова си помислих, че си момче като мен.
Няма, не плачи.
А може би си по-глупав, отколкото си мислех.
Сдържаш се нещо.
Още ли се притесняваш за онова със Силфиет?
Да.
И практиката ми с меча не върви добре. - Искаш ли съвет от татко?
Да, моля! - Не съм сигурен, да ти кажа ли?
Да ти оближа ли ботушите? - Слушай сега.
Слушай, сине.
Жените харесват силните ни страни, но и слабите.
Помисли над това.
Ако някой по-силен от теб
те гонеше похотливо, как би се почувствал?
Щях да съм уплашен. - Нали?
Покажи слабата си страна.
Разбирам. Но как?
Покажи притесненията си пред нея.
Нека да види как се притесняваш, че те избягва.
Какво мислиш, че ще стане?
Ако си късметлия, тя ще дойде.
А ако не проработи?
Попитай ме пак и ще ти кажа следващата стъпка.
Разбирам! Значи имаш и резервен план!
Та така, върви!
Тръгвай!
Руди, за по-рано...
Какво има, Руди?
Мислех си, че напоследък не обръщах внимание на красотата ти.
Това е недопустимо.
Силфи, такава си сладурана. Може би трябва да си пуснеш дълга коса.
Не искам.
Беше много студена напоследък.
Съжалявам. Но не тая омраза към теб, Руди.
Силфи... - Затова нека се държим нормално.
Сладка, малка госпожица на моята възраст.
Не знам кой е правилният подход към нея.
Аз съм мъж, затова искам да съградя добра връзка за вбъдеще.
Тя иска отношенията ни да си останат както са си.
В такъв случай ще се държа нормално.
Ще се постарая да ценя новия ми приятел, който имам в този нов свят.
И все пак, на какво уча детето си и то на тази възраст?
Приятел Епизод 3
Спешна семейна среща Следващия път